Тиждень розпочався з виховної години, на якій наш класний керівник ввімкнув радіо і ми слухали новий трек присвячений бабусі й виконаний співачкою з іменем газованого напою. Наш вчитель української, Матвій Андрійович, завжди щось вигадує: квести та тести, марафони й біологічні змагання з застосуванням оригамі або скульптурного пластиліну тощо. — Перед словом “тощо” кому ставити не потрібно, — втрутився Матвій Андрійович. Я й не помітив, що список вчительських цікавинок почав писати по-справжньому, на папірці-чернетці. — До речі, Вадиме, тобі не завадить написати диктант. Я розгубився. — Невже я припустився помилок? —...
Taras
Якось прокинувся юнак від дивного сну, та й до ранку не зміг потім заснути. Все ніяк той сон не полишав його думок. Настав ранок, а думки так і не знайшли собі місця. От і вирішив він людей попитати. Можливо, хоча б хтось та й допоможе звільнить голову від зайвих речей. Йде він собі, йде, коли бачить пастух отару жене. От він й запитує у нього: — Мені от сон дивний наснився, не спав я декілька годин. Ніяк не можу я збагнути, що краще, десять чи один? Пастух подумав, та й...
Якось зібралися хижаки лісу разом, та й почали вихвалятися, хто з них най-най небезпечніший у лісі. — Я найбільший та найсильніший серед вас! — заричав ведмідь. — А я найнебезпечнішу зграю маю! — завив вовк — Ми разом й не таких ведмедів здолаємо! — Куди там вашій силі та зграї до моїх хитрощів? — мовила лисичка — Кого завгодно зможу перехитрити! — Можливо хитрість твоя й насправді чогось варта, та кмітливість зайця, тобі не перехитрити! — зауважив ведмідь. Обурило це лисичку, от вона і мовила: — Значить так тому і...
Зростали собі на городі брати-близнюки, справжні козаки, добре їли і пили, здоровенькі були: Олег і Олесь, ось і рід їх увесь. Аж ось виросли і почали гарбузними боками штовхатись, щосили сперечатись, так від тієї бійки обом влетіло, що в різні сторони розлетілись. І відбулося диво, вони між собою помирились і домовилися по світу блукати, щоб свого батька відшукати, бо знати свій рід — то є велике щастя, на все майбутнє життя. В різні сторони вони покотилися і через рік зустрітися домовилися. Багато стежок минало, а легше від цього не ставало,...
Як тільки лунає «Врятуйте! Рятуй!» за справу береться герой — Порятун. Він всім допоможе і всіх порятує — про кожну біду — одразу почує! Живе Порятун не тут і не там! Живе десь далеко? Чи може он там під ліжком, на дереві, чи може у снах? Живе Порятун у дитячих думках! Він має гарне чорняве волосся? Так то ж не волосся, то вам так здалося! Він схожий на кущик із колючок? Який же він кущик, Порятун — їжачок! Як стане цікаво і хтось запитає: яку ж супер силу той Порятун...
На зупинці в очікуванні транспорту стояли Маринка та її бабуся. Незабаром підійшла маршрутка. Дівчинка жваво забігла до салону, побачила вільне місце та стала біля нього. — Сідай, бабусю! — Сідай ти! Давай, не сперечайся! — Я ж хочу бути ввічливою! — А я хочу тебе захистити. Водій дуже поспішає. Водій саме пригальмував і людей в автобусі помітно хитнуло. Вже наступна зупинка, а місце ще не поділили. Нові пасажири заходять, щоб їхати далі. Кожен шукає зручне місце. Студент з рюкзаком, жінка з молоком і молода мама, а в неї в руках...
Жили собі ведмідь та їжак. Добре вони спілкувалися разом. Взимку залягали спати, а навесні раділи сонечку, зеленій траві, ніжному небу. Їжак пригощав яблуками, які приносив кожного дня, а ведмідь — диким медом, ягодами. Солодко жили та одного разу посварилися. Ось як це сталося. Задрімав їжачок у малині, а клишоногий в кущі зайшов та ногою туп-гуп і в їжаковий тулуб. Один реве, інший скиглить. — Ти винен! — Ні, це все ти ! От вже пуста голова, мозку в тебе нема! — Сам такий, не друг ти мені. — Не буду...
Тарас прийшов до школи вранці. Ось і почався навчальний рік. Довго його чекав хлопець — в школу кортіло. Та не знав, як поводитися з однолітками. Вдома бабуся та матуся говорили, що він у них най-най, а коли побачив клас, нові обличчя, стало якось ніяково. Може є кращі за нього. — У мене найкращі зошити, у мене найкрутіший ранець, — нахвалював він своє добро хлопцям. Та чогось усі сторонилися. Вдома Тарас сидів і нічого не хотів робити. — Почитай книжки, ти ж краще за усіх читаєш, — промовила бабця. Та Тарас...
Жили-були хлопчик та дівчинка, які всього боялися. Одного разу вони гралися край села й не помітили, як заблукали та потрапили до темного-темного лісу. Вони довго шукали вихід, але були дуже налякані та розгублені. Діти не знали що робити, аж раптом на їхньому шляху виріс пеньок. Вони не розуміли звідки він взявся, та зненацька пеньок заговорив до них: — Вітаю, дітки. Бачу, що ви заблукали, я допоможу вам вийти з лісу, — сказав він і показав гілочкою на стежку. — Ідіть сюди та нічого не бійтеся, тоді вас ніщо не налякає,...
А у нас біля двора Бджілки мед збирають, Веселиться дітвора, Гарно сонце сяє. Ґедзик залетів на дах, Джміль літа на ґанку – Експедиція комах, Єдність на світанку. Жук на дерево злетів, Задзижчала бджілка: — Ич як сильно зашумів! І собі на гілку. Їжачок там проповзав: — Йой, у вас цікаво! Карнавал комах настав? Любі мої, браво! Муха і собі до них, Нумо веселиться, Овід враз сюди прибіг, Павучок й мокриця. Раптом вітер зашумів, Сонечко сховалось, Та ще й грім як загримів, Ух, ледь врятувались Файно було у дворі, Хоча й...